Denne historie er mestendels sand.
Kalder patruljevogn 1-10. - 1-10 her.
Hvor befinder I jer?
- Lige rundt om hjørnet.
Vi har en nødsituation på 68th South Corbine Street.
Et bankrøveri i American Bank. Mistænkte kører i en hvid sedan.
Mistænkte er bevæbnet og kører i en hvid sedan.
En hvid sedan kører sydpå ad Main på vej mod I-35.
Vi forfølger bilen. - Kan I se bilen?
Vi indhenter ham.
Released on www.Danishbits.org
Vi har fundet en hvid sedan. - Har I brug for forstærkning?
Ingen spor af mistænkte. Det er en blå bil.
Alle vogne på I-35.
Mistænkte menes nu at køre i en blå firedørs sedan.
Trafikpolitiet er sat ind. - Modtaget.
Undskyld? Har du brug for hjælp?
Nej, ellers tak.
Jeg fik problemer og prøvede at nå til afkørslen, men den brød sammen.
Lad mig kigge på det.
Tror du, det er køleren?
Muligvis.
Er den færdig?
Det ville ikke undre mig.
Har du forstand på biler? - Nej, ikke rigtigt.
Hvor er du på vej hen? - Ingen steder.
Er du bare ude at køre? - Jeg er bare ude at køre.
Jeg kan godt lide din bil. - Det kan jeg også.
Jeg har stjålet den. - Er det rigtigt?
Nej. Det var min mands.
Nå. Hvor er han henne?
Han er...
Han er død. Det er der, han er.
Hvad hedder du? - Jewel.
Jewel? Hedder du det? - Ja.
Tror du ikke på mig? - Jo. Det passer til dig.
Det må jeg sige.
Hvad hedder du, hr. Stadset op i et blåt jakkesæt?
Bob Callahan.
Hvor er du på vej hen? - Hjem.
Jeg har været på farten. - Og lavet hvad?
Lidt af hvert. Jeg er sælger. - Hvad sælger du?
Som sagt, lidt af hvert.
Hvad søger du?
Kan du godt lide heste? Dit vedhæng...
Ja, det kan jeg godt.
En hestepige, der stjæler biler. Hvad ellers?
Det er det hele. Jeg har tre heste og bor på landet.
Tre heste? Hvad hedder de?
Hestene? Wiley, Clementine og Dorothy Jean.
Dorothy Jean? Det lyder som en pige for mig.
Dorothy Jean. - Rider du?
Nej, det har jeg aldrig gjort. Men det er på min liste.
Hvilken liste? - Over ting, jeg vil gøre.
Du må hellere skynde dig. - Hvorfor?
Ellers andet? - Nej tak.
Fint. Værsgo. - Tak.
Du gav mig et lift, så jeg betaler. - Tænk ikke på det.
Jeg insisterer.
Tak.
Sagde du, at du var sælger? - Ja.
Dørsalg? - Nej.
Bibelsælger? - Bestemt ikke.
Jeg laver sjov. - Må jeg fortælle dig noget?
Jeg ved intet om at sælge. Det var noget, jeg fandt på.
Hvad laver du så? - Det er en hemmelighed.
Nå, så det er det.
Hvorfor? - Ellers vil du ikke se mig igen.
Hvem siger, jeg vil se dig igen? - Vil du det?
Det er... Det kan du ikke mene? - Jo.
Du laver sjov. - Jeg mener det.
Jeg laver ikke sjov. - Hvorfor ville du fortælle mig det?
Fordi jeg stoler på dig. - Du har lige mødt mig.
Nogle gange ved man bare besked.
Ved du besked med mig? - Du sidder her stadig.
Fordi jeg ikke tror på dig, og hvis jeg troede på dig...
Ville det være værst, hvis jeg løj eller sagde sandheden?
Bevis det. - Bevis det?
Skal jeg bevise det? - Ja.
Hvad hvis jeg kan bevise det? - Så går jeg ikke ud ad døren.
Jeg vil ikke gøre det. - Det tænkte jeg nok.
Ikke fordi jeg ikke kan, men det er bare ikke min stil.
Ikke din stil? Har du en stil? - Ja.
Så fortæl mig, hvad den er.
Min stil? - Ja.
Nu for eksempel det her sted.
Det her sted er ikke min stil.
Men hvis nu det var en bank, og disken var kassererens plads, -
- og den dame var kassereren, så går man stille og roligt ind.
Man finder et sted og sætter sig ned, ligesom vi sidder her.
Så venter man og ser.
Det kan tage et par timer eller dage, -
- men man venter, indtil det føles rigtigt.
Når det føles rigtigt, så slår man til.
Man går derhen, kigger hende i øjnene og siger: "Det er et røveri."
Man viser hende pistolen og siger: "Fyld tasken med penge."
"Gør nu ikke noget dumt. Jeg vil ikke have, du kommer noget til, -
- for jeg kan godt lide dig. Jeg kan rigtig godt lide dig.
Jeg er faktisk ved at falde for dig, så knus nu ikke mit hjerte."
Så ville hun fylde tasken med penge, og jeg ville gå roligt ud ad døren.
Og hun ville...
Fortæl mig, hvad hun ville gøre.
Jeg tager gas på dig.
DALLAS, TEXAS Den 4. august 1981, kl. 23.59
Jeg lagde mærke til, at han rystede helt vildt på hænderne.
Hvis han havde fyret af... Det tror jeg ikke engang, han kunne.
Du gjorde det rigtige. Hvordan har du det?
John! John!
Jeg vil ikke gøre et stort nummer ud af det, men vi har skillinget sammen.
Hold da kæft. 40 år. - Nu går det ned ad bakke.
Vi skal sætte dem alle sammen i, for nu er far hjemme.
Tillykke! - Hold da op.
Hvad er nu det? - En overraskelse.
Hvorfor har I ikke sagt det? - Så var det ikke en overraskelse.
Kage til morgenmad?
Fødselsdagskage til morgenmad?
Hvem fandt på det her, skat? - Det gjorde de.
Jeg prøvede at sige til dem, -
- at far ville være gnaven og ikke ville høre om sin alder.
"Kære hr. præsident." - De var ligeglade.
"Jeg er ked af, at du blev skudt ..."
Hvad med dig?
Det er din fødselsdag.
Jeg siger ikke en lyd.
"... men der er garanteret mange. Leger du mon skjul med gæsterne?
Jeg håber, jeg kan besøge dig en dag.
Tak, fordi du gør USA sikkert. Kærlig hilsen Abilene Hunt."
Kalder vogn 22. Centralen kalder vogn 22.
Tryk på den røde knap, og sig "modtaget".
Modtaget.
Sig "modtaget, makker". - Modtaget, makker.
Det vil jeg gøre.
Tryk på den røde knap, og sig: "Røveri 7 her."
Røveri 7 her.
Hold op med det pjat. - Sig: "Jeg skal virkelig 10-2."
Jeg skal virkelig 10-2. Hvad betyder 10-2?
Vil I vente i bilen eller med ind? - Må jeg få nøglerne og høre radio?
Skriv en seddel til din lærer, for vi kommer nok for sent.
Kom så.
Kom så, knægt. 10-2.
Hvem beder du til denne gang?
Vor frue af det sjældne, lejlighedsvise fremmøde.
Du skal vælge, ikke? - Jo.
Så vælg, hvad du har lyst til. Du kunne godt lide baseball, ikke?
Jo. - Så vælg baseball.
Vælg det, du gerne vil. Det er det vigtigste.
Du skal gøre det, du gerne vil, men vær sikker på, du kan lide det.
For du hænger på det. Hvorfor kigger du sådan på mig?
Kan du godt lide dit arbejde?
Må jeg tale med bestyreren? - Det er mig. Hvad skulle det være?
Jeg vil høre om et forretningslån. - Det kan vi sikkert godt hjælpe med.
Hvilken slags forretning?
Denne slags.
Sid ned.
Jeg keder mig, far. - Hvad skal jeg gøre?
Hvordan har du det i dag?
Ikke så godt, nu du spørger.
Dagen er kun lige begyndt.
Jeg giver dig den her.
Du skal fylde den med penge.
Har du hørt om frøen, der gik i banken?
En frø gik ind i en bank en dag.
Den gik hen til kassereren. Der stod hr. Pattywhack på hans navneskilt.
Frøen sagde: "Hr. Pattywhack. Jeg vil gerne tale om et lån."
Hr. Pattywhack sagde: "Du kan ikke få et lån. Du er bare en frø."
Frøen sagde: "Det er ikke rimeligt. Vil De tale med bestyreren?"
Hr. Pattywhack gik ind til bestyreren og sagde:
"Her er en frø, som gerne vil have et lån."
Bestyreren sagde: "Kan den stille noget som sikkerhed?"
Sikkerhed er noget, man beholder for at sikre, at folk betaler.
Han sagde: "Jeg spørger." Bestyreren satte sig ned.
Han gik ud til frøen og spurgte: "Kan du stille noget som sikkerhed?"
Frøen tog en lillebitte glaspære frem og stillede den på disken.
Den sagde: "Den glaspære er alt, hvad jeg ejer."
Hr. Pattywhack tog den med ind til bestyreren...
Skal den sættes ind på opsparingen?
"Det er alt, hvad frøen ejer." - Tak.
Bestyreren kigger på glaspæren og siger...
"Det er nips, Pattywhack. Giv frøen et lån."
Forstod du den? - Ja.
Jeg vil gerne lave et indskud.
Mine damer og herrer, vær venlige at bevare roen.
Jeg skal informere Dem om, at banken netop er blevet røvet.
Sømmet i bund.
Bare tag... Jeg kan godt klare det, Helen.
De kan ikke gå. Politiet er på vej.
Jeg er... - Politiet kommer straks.
Jeg er betjent!
John? Hvad fanden laver du her?
Så I noget underligt?
Hvor gammel helt præcis? - Jeg vil gætte på 50 eller 60.
Nærmere 60 eller 50?
Ja, 50 eller 60.
Lyder det rigtigt, John?
Hvad er der sket? Er I okay?
Du sagde, han var bevæbnet? - Ja, han havde en pistol.
Så du den? - Ja.
Rettede han den mod dig? - Nej, men han sagde, han havde en.
Du gjorde, hvad han sagde, fordi han sagde, han havde en pistol.
Og desuden...
...så var han en slags gentleman.
Hun kan ikke tale et ord engelsk, -
- og jeg kan kun et par ord på spansk, som jeg bruger flittigt.
Vi kommer godt ud af det.
Bueno para ti. Si?
Si. Absolutamente.
Jeg ved godt, når nogen laver sjov med mig, og det er fint nok, -
- for jeg har humoristisk sans, hvad angår mig selv.
Jeg har også humoristisk sans, hvad dig angår.
Rend og hop.
Hun vil have mig til at tage hende med til Buenos Aires.
Har du været der? De skulle have noget rigtig god poesi.
Du tænker på Chile. - Hvad er forskellen?
Har du været i St. Louis? - Ja. Jeg har en idé til et kup der.
...19 kadetter fra Lubbock.
Fredag efter sengetid tog manden snesko på og gik ned...
Er det i nyhederne?
Dagens lokale nyhed er bier. - Nej.
Ingen tager sig af det.
Det gør du, ikke også? - Jeg prøver.
Jeg ved ikke, om jeg skal prøve noget mere eller sige op.
Hvad vil du så lave? - Det ved jeg ikke. Noget nyttigt.
Hvor jeg ikke skal rydde op i rod, der opstår igen, når jeg kigger væk.
Okay. Du kan sige op.
Eller du kan forsøge at fange dem.
Jeg troede ikke, du ville ringe.
Jeg troede ikke, du ville tage telefonen, så vi er kvit.
Hvad med din bil? - Den er blevet repareret.
Har du været meget på farten? Har du solgt en masse bibler?
Ja, du ser på en af områdets fem bedste sælgere.
Er det rigtigt? - Ja.
Jeg tror ikke på et ord, du siger. - Det er nok klogt.
Du har ikke dit høreapparat på.
- Jeg kan ikke høre dig.
Du har ikke dit... Helt ærligt.
Jeg har noget til dig.
John Hunt!
Hvor er han? Der er han.
Regnvejrsrøveren har slået til igen. - Meget morsomt. Hvad har du der?
Gene Gentler har sendt det. Det mindede ham om dig.
Det er hylesjovt. - Ældresagen er allerede i gang.
HØREAPPARAT
Det er Gene. - John Hunt.
Fortæl mig om røveriet. - Ham den gamle?
Samme historie. Lille udbytte, ingen fingeraftryk.
Så I har ingen ledetråde? Sikke en overraskelse.
Mest fordi folk er skideligeglade. Det er bare en sjov historie.
Væbnet røveri er virkelig sjovt.
Apropos det, så er der sket noget interessant.
Min kone fortalte sin søster om det, og hun ringede næste dag -
- og fortalte mig om noget lignende, som hun havde læst om i avisen.
En gammel fyr med en pistol.
Hvad hedder din kones søster?
Hej, Marge. Jeg ringer angående røveriet den 8. juni. Er sagen åben?
Vil du faxe det til mig? Tak.
Hvad mener du, når du siger mere end en? To?
Undskyld? - Hej.
Jeg vil gerne oprette en konto. - Hvilken slags konto?
Denne slags.
ÆLDRE MAND BEGÅR RØVERI
Er det nok? - Bare fortsæt, Patty.
GAMLE MÆND RØVER BUTIKKER
Kan jeg få lidt hjælp?
Fem stater.
93 røverier. - På to år.
Og I tror, det er den samme? - Helt sikkert.
Hvordan slipper de afsted med det? - De er bare ikke blevet fanget.
Hvad vil I gøre? - Hvad vi vil gøre?
Fange ham.
Goddag.
Græder du? Du skal ikke græde.
Hvorfor græder du? - Det er min første dag.
Man skal prøve alt en første gang.
Op med humøret.
Du klarer det rigtig godt.
Hvordan vil du beskrive ham? - Han var meget høflig.
Han virkede flink.
Han var... - Lad mig gætte.
Han var en gentleman. - Ja.
Men han var mere...
Han virkede glad. - Glad?
Ja.
Lignede han en af dem her?
Ja, på en måde.
Han virkede bare mere...
Glad.
Kom så!
Der ser skrækkeligt ud, fordi jeg har fjernet tapetet.
Men så fandt jeg dette på gipsvæggen og kunne ikke dække det til.
Jeg undersøgte det. Han byggede huset.
Han skrev sit navn for 100 år siden, og det står der stadig.
Wiley har jeg haft, siden han blev født.
Clementine var vores naboers, men hun blev ved at bryde gennem hegnet.
Til sidst gav vi op og købte hende.
Ejer du alt det her?
Ja. Mig og banken.
Mine børn siger, jeg skal sælge det, men jeg elsker det for højt.
De siger, det er for dyrt og for meget at klare alene, -
- men så siger jeg, at de kan komme og hjælpe mig.
Jeg skal ingen steder.
Du er ikke gift, vel? - Mig? Nej.
Men det har jeg været, da jeg var ung.
Har du børn?
Det håber jeg ikke.
75, 76, 77... - Ja.
Må jeg få en tår øl? - Nej.
...78, 79, 80. - Hvad kommer efter 80?
81. - 81.
Det er et spor. Kan du se det?
Hvor fører sporet hen? - Til skurken.
Til skurken. Hvor er skurken på vej hen?
ST. LOUIS, MISSOURI Den 26. september 1981, kl. 7.55
To kopper kaffe, tak.
Hvordan var køreturen? - Lang.
Romantisk. - Romantisk?
Han kunne ikke lide min lydbog.
Waller!
Vis ham, hvad vi har tænkt på at gøre.
Den er stor.
Meget stor.
Jeg vil vide, hvor meget de har i pengetransporten.
Jeg vil gerne tale om at oprette en pensionsopsparing.
Hej. Vil du veksle den her for mig? - Gerne. Var det det hele?
Jeg ser mine venner købe huse og gøre voksne ting, -
- men jeg syntes ikke, det gav mening, før...
Før nu, hvor det hele er faldet på plads.
Deres kontanter. - Tak.
Min far skred, da jeg var barn.
Da jeg blev teenager, giftede min mor sig igen, -
- og hun giftede sig med en strisser.
En strisser? - Gudfader.
Jeg var allerede småkriminel.
Han starter med at skifte alle låse i huset, -
- og så skriver han et 30 sider langt manifest om, -
- hvad der vil ske nu, hvor han bestemmer.
Hvad vi skal gøre, og hvad vi ikke længere må gøre.
Til jul går jeg ud og drikker og kommer sent hjem.
Huset er låst som et fængsel. Jeg kan kun komme ind ad et vindue højt oppe.
Jeg kommer halvvejs igennem, da jeg mister balancen -
- og hænger fast i juletræet, mens kugler og glitter falder.
Gennem glitteren ser jeg min stedfar i underbukser og kampstilling -
- med begge hænder på sin revolver klar til at skyde.
Han siger: "Stå stille, matros!"
Han havde aldrig kaldt mig matros før. Det var første gang.
Det gik ned ad bakke derfra, og derfor hader jeg julen.
Hallo? - Hej, det er mig.
Er det for sent at ringe? - Nej, klokken er ikke så mange.
Hvad laver du? - Jeg betaler regninger og nøler.
Og venter bare på, jeg ringer? - Rolig nu. Hvor er du henne?
Et sted i Oklahoma eller Missouri. Det ligner alt sammen hinanden.
Vil du komme og finde mig?
Bankboksen. - Bankboksen og pengetransporten.
Tror du virkelig, vi kan klare det? - Formentlig.
Vi kan gøre alt, vi sætter os for, men det lyder, som om vi blærer os.
Så lad os blære os. Jeg er træt af det samme kup igen og igen.
Det er skide småpenge. Jeg fylder 67.
Jeg har ondt i knoglerne. Gudfader.
Jeg vil begynde at tænke på min fremtid.
Hvad tænker du, Forrest? Tror du, vi kan klare det?
Formentlig. - Formentlig? Formentlig?
Har du glemt Patterson? Der kom du ikke langt med formentlig.
Det var dengang. Det her er nu. Nu ved jeg, hvad jeg laver.
Det gør jeg også, men jeg ved også, hvad jeg er i stand til.
Og nu om dage er det to forskellige ting.
Jeg behøver ikke tage det roligt. Lad være med at røre mig.
Ti nu stille. - Hvorfor skal jeg være stille?
Du skal køre mig hjem. Din bror...
Han ville tage mig på brysterne. Hvem lader sin bror tage en på brysterne?
...bygningen er voldsomt beskadiget.
Der er fundet flere arnesteder, og ildspåsættelse er en mulighed.
I Dallas har politi fra adskillige stater sporet -
- en række bankrøverier til en flok yderst erfarne røvere.
Ganske usædvanligt er de mistænkte ældre end den gængse forbryder.
Vi mener, de er 60-70 år gamle, så vi kalder dem Bedstefarbanden.
Det er et godt navn. - Det har vi selv fundet på.
Politi fra flere distrikter arbejder sammen for at snuppe dem.
Gamle bankrøvere er iøjnefaldende. Hvordan er de sluppet godt fra det?
De har mere erfaring med røverier, end vi har med at fange dem.
Tror du, at du fanger dem?
Alle her, som virkelig har knoklet, vil gerne gøre det.
Men jeg vil med glæde sætte dem i håndjern.
Jeg håber, det lykkes.
Bare deres tid ikke er omme inden. - Tak.
Tak. Tilbage til dig, Ted.
Er du allerede tilbage?
Så I nyhederne? - Nej.
Hvordan bliver vejret? - Det ser lyst ud.
Hallo?
Det er løgn.
Du kan se overvågningsvideoen.
De følger vagterne tæt, som om de ledsagede dem til bal.
Kriminalbetjent Hunt? Denne vej.
De fleste opdagede ingenting.
Er det John Hunt? Snakken går om dig i byen.
Jeg skal lige være helt med. Du fulgte efter dem ud på gaden?
Og så skød du efter dem? - Ja, to gange som sagt.
Guld? Hvad tror du, de vil gøre med guld?
Ingen anelse. De var sluppet godt fra det, men de efterlod den her.
TIL JOHN HUNT HELD OG LYKKE
Sikke en souvenir.
De ramte mit elskovshåndtag.
Jeg afsluttede aldrig mine lægestudier.
Det skal du ikke sige.
Denne nyhed er netop løbet ind.
Politiet jagter tre mistænkte, som ville røve First Nation's Bank...
Hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Vi klarede den næsten, ikke? - Vi klarede det.
Hvad kigger vi efter?
Stop der. Spol tilbage. Vent, til vagterne går forbi.
Du spoler fremad. - Det tager et øjeblik.
Du skal spole tilbage. - Den spoler tilbage. Se bare.
Du trykker... - Stop.
Spol tilbage. Stop på hans ansigt. Lige der.
Se engang.
Smiler han?
Han tænker nok på dig.
Kriminalbetjent Hunt? - Ja.
Er det dem?
Ja.
Vi skal have båndene. - De bånd er mit bevismateriale.
Ikke længere. FBI overtager sagen nu.
FBI blev skabt for at fange den slags fyre.
Der var Dillinger, og hvem mere? - Dillinger og nogle fyre som ham.
Du har gjort din del, John. Det var flot arbejde.
Ja. - Det svære er overstået.
Nu får vi den i hus.
Ja, det kan være, at I kan få den i hus.
Eller også kan jeg få sat brikkerne sammen og opklare sagen.
Og så kommer I til mig og siger: "Tak, John."
"Du fik sat brikkerne sammen og løste sagen."
"Flot arbejde."
Er du kommet i tanke om noget?
Nej.
Men de vil det samme som dig. - Det er rigtigt.
Hvorfor lader de ikke dig gøre det? - De tror, de er bedre.
Er de det? - Sandsynligvis.
Vil du hente et dækjern?
Måske er det godt. - Hvordan det?
De er ikke lige så gode som dig, så de vil ikke fange ham.
Du ville helt sikkert fange ham, så det er godt, du ikke skal det, -
- for hvis du fangede ham, kunne du ikke jagte ham længere.
Jeg kan godt lide din tankegang.
Det var det, ikke?
Vi ses, gutter. - Pas på dig selv, Teddy.
Forresten...
Der er noget, jeg har villet spørge dig om.
Du bor over for en kirkegård.
Er der en grund til det? - Nej.
Ikke det? Fint nok.
Har du aldrig tænkt over det? - Nej, ikke rigtigt.
Fint nok.
Vi ses i næste uge, og tænk over at holde lav profil.
Fint nok. - Farvel, Forrest.
John?
Se nu ikke så trist ud, John.
Vi har ikke brug for at spilde tiden på en flok gamle mænd.
Hvad er det?
Ikke noget.
Vil du ikke prøve? - Måske næste gang.
Jeg troede, det var på din liste. - Det er det stadig.
Kom så.
Savner du ham? - Ja.
Men vi blev gift som unge, ligesom du gjorde.
Så fik vi børn og...
Man mister lidt sig selv.
Det gør jeg i hvert fald.
Det er nemt at lade, som om alt er i den skønneste orden.
Man tror, man er lykkelig, og en dag går det op for en, -
- at det er man måske ikke.
Måske har man aldrig været det.
Måske ved man ikke engang, hvad det vil sige.
Så sker der noget. Man mister nogen, -
- eller ens børn bliver store og rejser, og så tænker man:
"Hvad har jeg tilbage?"
Så ja, jeg savner ham. Det vil en del af mig altid gøre, -
- men nu er det i orden at være egoistisk.
For hvor er man om ti år? Hvad laver man?
Hver gang jeg lukker en dør, tænker jeg:
"Er det sidste gang, jeg nogensinde gør det her?"
Når en dør lukker, så hopper jeg ud ad vinduet.
Når jeg bliver i tvivl om, hvad jeg laver, -
- tænker jeg på mig som en lille knægt.
Så tænker jeg: "Ville han være stolt af mig?"
Hvis svaret er nej, så fortsætter jeg, -
- men hvis svaret er ja, så er jeg præcis, hvor jeg skal være.
Er den lille dreng så stolt af dig? - Han kommer hele tiden tættere på.
Men man er aldrig præcis, hvor man skal være.
For så er man død.
Og dit lille tiårige jeg har måske nok håb og drømme, men...
...han kender ikke til tidens eller verdens gang.
Så man må fortsætte.
Leve sit liv og prøve nye ting.
Man må bare kæmpe videre.
Undskyld? Jeg vil gerne tale med bestyreren.
Det er mig. Hvad skulle det være?
Så De vil gerne overtage lånet.
Jeg vil gerne betale det ud.
Det kan sagtens lade sig gøre, men så skal hun overdrage...
Det skal være en overraskelse. - Javel.
Jeg ville give jer pengene, uden hun behøvede at vide noget.
Det er noget af en julegave. De har flere muligheder.
De kan give hende det som gave.
Hun kan overdrage ejendommen til Dem. - Nej, det ønsker jeg ikke.
Jeg vil bare betale lånet ud, uden at hun behøver vide noget.
Hun vil få det at vide før eller siden.
Hvad hvis jeg havde pengene her?
Lige nu? - Ja.
Har De dem? - Nej, men hvad hvis jeg havde?
Hun skulle underskrive papirerne. - Javel.
Det ville være meget enkelt.
Men det kan ikke klares nu. - Nej.
Godt. Tak.
SAN FRANCISCO, CALIFORNIEN Den 12. oktober 1981, kl. 9.17
Tak.
Må jeg kalde dig Dorothy? - Bare kald mig Dot.
Jeg optager samtalen, hvis det er i orden med dig.
Fortæl mig, hvad du kan huske. - Fint nok.
Undskyld. Lige et øjeblik. Jeg plejer ikke...
Du gjorde det værre.
Sådan der. - Alt i orden?
Beklager.
Skal jeg starte forfra? - Ja.
Godt. Du godeste.
Min mor og han var kun sammen i to år, -
- så jeg kan ikke huske at have mødt ham.
Da jeg blev født, sad han allerede i fængsel.
Min bror mener, at han kan huske ham svagt, -
- men jeg ved ikke, om det passer, eller det bare er noget, han tror.
Når man hører en historie og ser et billede, -
- så lægger man to og to sammen.
Vi hørte mange historier. Hun fortalte mange historier om ham.
De hang ikke helt sammen, men vi var kun børn.
Det ene år var han ude at sejle på de syv verdenshave, -
- og så var han i krig.
Imponerende historier. - Nemlig. Det gjorde ingen forskel.
Han var bare far.
Han lavede ting, og en dag ville han komme tilbage og besøge os.
Da jeg var 15 år, går jeg ud fra, at han nok skulle prøveløslades, -
- så min mor fortalte os sandheden.
I tilfælde af at han opsøgte os, -
- men det gjorde han aldrig.
Han har aldrig ringet eller skrevet? - Nej.
Nej, det har han ikke.
Jeg aner ikke engang, om han ved, jeg findes.
Og han er bedstefar. - Ja, det er han vel.
Hvad hedder han? - Robbie.
Vil du sige goddag, Robbie? - Nej.
Beklager. - Det gør ikke noget.
Jeg har en dreng på hans alder.
Tror du, at du fanger ham? - Det håber jeg.
I så fald vil jeg ikke se ham.
Jeg vil ikke skulle udpege ham i en vidnekonfrontation.
Det bliver ikke nødvendigt.
Jeg synes, han skal spærres inde.
Min mor fortalte, at han altid sagde:
"Nu er jeg et nyt menneske."
Og så gjorde han det bare igen.
Og igen og igen.
På trods af alt det elskede hun ham til sin dødsdag.
Hvad med det her? - Det er smukt.
Det er for dyrt. - Hvad med noget...
Hvad med det der? - Det er jeg vild med.
Vil du prøve det? - Gerne.
Bare tag jer god tid.
Hvad synes du?
Lad os se det ovre i lyset.
Hvor er jeg flov.
Jeg gik bare. Det må du undskylde.
Skal jeg tage det af?
Nej. Jeg vil gerne købe det.
Hvor meget koster det? - 249,99.
Jeg gemte det hele, dengang jeg var hans advokat.
Jeg tænkte, at jeg måske ville skrive en bog -
- eller bare fortælle mine børnebørn om det. Det er en god historie.
Er det ham, du leder efter? - Ja, det tror jeg.
Forrest Tucker var den ægte vare. - Milde Moses.
Cykeltyveri som 13-årig. Han startede tidligt.
Han har siddet inde hele livet. Undtagen når han flygtede.
Han er flygtet 16 gange.
16? - Det må være en rekord.
For nogle år siden flygtede han fra San Quentin i en båd.
Han byggede den af affaldstræ og presenning -
- og malede Marin Countys logo på siden og sejlede sin vej.
Møder du ham, vil han fortælle det hele.
Han vil fortælle om alle sine eventyr og sikkert mere til.
Han skulle være stoppet, mens legen var god.
Han har fundet sit kald.
Jeg blev sat på hans sag, da han blev snuppet i Montana.
Der var en biljagt, hvilket jeg fandt ud af ikke var usædvanligt.
I den endelige konfrontation sagde politiet, at han skød.
Men han påstod, at han ikke havde en pistol, og det var udstødningen.
Det er nok delvis sandt.
Han havde en pistol, -
- men jeg tror gerne, at han aldrig har affyret den.
Jeg kan huske, at jeg engang sagde til ham, -
- at der måtte være nemmere måder at tjene til livets ophold på.
Han så på mig og sagde:
"Jeg snakker ikke om livets ophold. Jeg snakker om selve livet."
Op med hænderne! Og ingen numre!
Hej, skat. - Hej.
Fandt du ham? - På en måde.
Hvad betyder det?
Jeg har regnet ud, hvem han er. - Og hvad så?
Han er en gammel fyr, som engang var ung.
Og han elsker bare at røve banker.
Er det det hele? - Ja.
Ligesom du er en fyr, der er betjent og vil fange ham.
Noget i den stil.
Klokken er mange.
Klokken er ikke så mange. - Børnene sover.
Hvor tungt sover de? - Du godeste.
Lad os gå i byen. Vi får fat i en barnepige.
Jeg skal på arbejde i morgen. - Og hvad så?
Hvad er der med dig? - Det ved jeg ikke.
Skal du ikke ringe til nogen? - Og sige hvad?
At du har fundet ham. - Jeg siger det ikke til nogen.
I aften er han min alene.
DALLAS, TEXAS Den 13. oktober 1981, kl. 20.57
Hallo? - Ja?
Du var helt væk i dine tanker. - Undskyld.
Ja. Skal vi tage afsted?
Vi har lige bestilt tærte. - Jeg mente tage et sted hen.
På en ferie? - Ja.
Jeg skal passe dyrene og...
Men har du lyst?
Måske. - Godt.
Har jeg ikke set dig i fjernsynet?
Måske. - Det tror jeg.
Du var på sagen med Bedstefarbanden, ikke?
Ja. - Har du fanget dem?
Ikke endnu.
Er du tæt på? - Vi nærmer os.
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg retter lige lidt på det.
Det blev jeg tvunget til at lære på en katolsk skole.
Sådan der. Du ser smart ud. Har du en pige med?
Jeg har min kone med. - Alle tiders.
Hvis man ser smart ud, tror folk, at man ved, hvad man laver.
Selv hvis man ikke gør det.
Forrest?
Jeg ved, hvad jeg laver.
Godnat. - Godnat.
Forrest Tucker, du er anholdt! Træd væk fra bilen!
Op med hænderne, og træd væk fra bilen!
Lad være! Stig ud af bilen!
To vogne kører mod syd... - F-552 kører mod syd...
Vil du ikke nok lade være?
Min dreng.
Hold ind her.
Er han uskadt?
Det forstår jeg godt.
Tak, fordi du ringede.
Hvad er der sket? - De har fanget ham.
Har de det? - Ja.
Hvordan?
Der var en, der sladrede.
Hvad så nu?
Han kommer i fængsel.
Det er ærgerligt.
Ja, det er det vel.
Jeg er ked af, du ikke fangede ham.
Det er jeg ikke.
Det er slut med Bedstefarbanden.
I aftes anholdt FBI-agenter gruppens leder i Fort Worth.
Den 74-årige Forrest Silver Tucker.
Tucker huskes bedst for at have udtænkt -
- en af de mest opfindsomme flugter i San Quentins historie.
Det er kun en ud af mange flugter og endnu flere forbrydelser.
Men nu er tiden rindet ud for denne vaneforbryder.
Teddy Green, som Tucker mødte i San Quentin, er også blevet anholdt.
Et tredje medlem er på fri fod, -
- men ifølge politiet er Bedstefarbanden nu gået på pension.
Forrest Tucker, du har besøg.
Du løj om dit navn.
Jeg gik ud fra, du vidste det.
Kriminalbetjentene spurgte mig, om jeg vidste det.
Om jeg havde den mindste anelse.
Hvad sagde du? - Jeg sagde "selvfølgelig ikke".
Jeg er ked af det. - Det er jeg også.
Jeg har skrevet noget til dig.
Hvad er det? - Alle de gange, jeg er flygtet før.
1. DEN 16. JUNI 1936 St. James' Opdragelseshjem, Florida
2. DEN 14. FEBRUAR 1942 Southern Points Arresthus, Florida
3. DEN 22. NOVEMBER 1944 Attica Fængsel, New York
4. DEN 1. JANUAR 1945 East Jersey Fængsel, New Jersey
5. DEN 27. JULI 1950 Red Onion Statsfængsel, Kentucky
6. DEN 12. AUGUST 1952 Milwaukee Domhus, Wisconsin
7. DEN 2. OKTOBER 1955 Shawnee Fængsel, Illinois
8. DEN 25. DECEMBER 1956 Bud Bartlett Fængsel, Oklahoma
9. DEN 21. JANUAR 1957 Huntsville Fængsel, Texas
10. DEN 22. NOVEMBER 1958 Kansas City Statsfængsel, Missouri
11. DEN 5. OKTOBER 1960 (kan ikke huske hvor.)
12. DEN 28. SEPTEMBER 1962 Lebanon Fængsel, Ohio
13. DEN 4. JULI 1963 Angola Statsfængsel, Louisiana
14. DEN 16. DECEMBER 1966 Californiens Statsfængsel, Folsom
16. DEN 10. AUGUST 1979 San Quentin Statsfængsel, Californien
Kommer du, Forrest? - Jeg skal lige være færdig.
Okay.
BADEANDEN
Hvad med den her?
Jeg gemmer det bedste til sidst.
Måske...
Måske skulle du bare blive her.
Og det gjorde han.
Bryggerset ligger lige overfor, hvis du har brug for noget.
Okay.
Du må blive, lige så længe du vil.
Tak.
Jeg er glad for, du ringede.
Jeg er glad for, du tog telefonen.
SAMUEL ARIELA MAJ 1881
Så fortsætter vi.
Det er ligegyldigt hvorhen. Måske kører vi til Arizona.
Vejene er lige. Og vi bygger et hus.
Ja, vi bygger et hus.
For hvis jeg ikke snart får fodfæste, så går jeg i kredsløb.
Vågn op, Jewel.
Jeg kører en tur. Mangler du noget? - Nej.
Hvor længe er du væk? - Ikke ret længe.
Hallo?
- Hej, John.
Ja, det er mig.
Hvem er det? - Hvordan går det?
Forrest Tucker. Er det dig?
Jeg hørte, du blev løsladt. - Ja.
Blev du træt af at grave tunneller og kravle over hegn?
Det troede jeg, men...
Forrest?
Har du det godt? - Det har jeg snart.
Forrest Tucker røvede yderligere fire banker den dag.
Da han blev fanget, bemærkede betjentene, da de anholdt ham...
...at han smilede.
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service.